Elektrón objavil Joseph John Thomson
v roku 1897 ako súčasť atómov. Elektróny sú elementárne častice
s nepatrnou hmotnosťou me= 9,11.10-31 kg a
nesú jeden záporný elementárny náboj veľkosti Qe=-1,6.10-19
C.
Thomsonov
model
V Thomsonovom modeli (statický model atómu -
r.1902) sú elektróny umiestnen´v kladne nabitej guli (atóme) ako
hrozienka v pudinku. Atóm obsahuje toľko elektrónov, aby bol
elektroneutrálny.
Ruthefordov
model
V Ruthefordovom modeli (planetárny model atómu -
r.1911) elektróny obiehajú okolo kladne nabitého jadra po kruhových
dráhach ako planéty okolo slnka a tvoria elektrónový obal atómu.
Tento pohyb elektrónov bol v rozpore so zákonmi klasickej fyziky.
Na rozdiel od predpokladaného spojitého spektra atómu bol
experimentálne dokázaný čiarový charakter všetkých atómových
spektier.
Obr. Ruthefordov pokus
Bohrov
model
Niels Bohr navrhol v roku 1913 nové zákony
pre pohyb elektrónu v atóme. Bohrov model atómu vychádza
z princípov kvantovej teórie, ktorej zakladateľom bol Max Plank.
Vystihol základnú vlastnosť elektrónu v atóme. Elektrón môže
existovať len v stavoch s určitou energiou a energiu môže meniť
len po určitých dávkach - kvantách.
(Bohrové postuláty ).
![](images/BOHR.gif)
Niektoré nedostatky Bohrovho modelu,
ktoré nevysvetľovali jemnú štruktúru spektrálnych čiar atómov,
sa snažil vysvetliť v roku 1915 Arnold Sommerfeld. Okrem
kruhových dráh pohybu elektrónov predpokladal i možnosť
eliptických dráh. Jeho predstavy však neviedli k zhode teórie s
ďalšími experimentami. |